NETFLIXOVA SERIJA
Protokoli paradoksa.
Potpuni Komisijin priručnik o vremenskim anomalijama.
Poglavlje 68. Paradoks djeda.
U New Jerseyju 1953. godine
Elmer Tatelman mrzi djeda.
Elmer za sve krivi djeda,
za majčinu bol, očevu smrt
i vlastiti tužni život.
Rekao sam ti već stoput da ne želim prokleti grašak!
Ako ti se ne sviđa kako kuham, kuhaj sam.
Ovo je mogla biti još jedna u nizu tužnih priča o juhi,
osim jednoga.
Elmer će izmisliti…
putovanje kroz vrijeme.
Znate, Elmer je odlučio da je ključ njegove sreće
povratak u prošlost
kako bi ubio djeda.
Sidney Tatelman?
Taj sam.
Elmer je obavio misiju, no napravio je jednu ključnu pogrešku.
Otišao je predaleko u prošlost.
Prelijepa si.
Dragi!
Znate, kad je ubio djeda 1905. godine,
Elmerova se majka nije rodila i nije upoznala njegova oca 1925. godine.
A zbog toga se ni Elmer nije rodio.
Elmer je ubio djeda pa mu se majka nije ni rodila.
Ako mu se majka nije rodila, Elmer više ne postoji.
Ako Elmer više ne postoji, kako bi onda mogao ubiti djeda?
I tako u krug.
Elmer je stvorio paradoks,
paradoks djeda.
Najopasniji problem
u Komisijinu priručniku o protokolima paradoksa.
Ova priča nije istinita.
Ali da jest, Elmer bi uvelike
ugrozio vrijeme, prostor i sva živa bića.
-Krasno! -Bravo!
Ne budite Elmer!
Bravo!
Dosad smo imali sreće.
Uz vašu pomoć, stalnu budnost i malo strateškog nasilja,
Komisija će osigurati da se takvo što nikada ne dogodi.
Inače, Bog nam svima pomogao.
Bravo!
Hajde. Idi!
Kad ću te opet vidjeti?
Hajde. Da te netko ne vidi.
Za mene?
Čekajte! Gospodine?
Krasna večer, zar ne?
KIOSK NA FINCH SQUAREU
-Evo. Koliko, šefe? -Dva dolara.
Dva.
KONDOMI VALHALLA
I…
Nekoliko onih…
Kondoma?
Za seks,
što sad upražnjavam.
Još što?
Još što…
Pa… Sranje.
Hej, jeste li…
-Zbunjen sam. -Šokantno!
Netko nam je ubio majke i ne bismo trebali postojati.
Ali očito postojimo i svemir to ne može podnijeti, što je problem.
Veliki problem.
Stanley. Sad nije vrijeme da izvodiš karate! Jasno?
Mama želi da vježbam.
-Pa, ima pravo. Loš si. -Spasio sam tvoje jadno dupe.
Čekajte. Peti, izazvali smo paradoks.
-Što to znači? -Teško je reći.
Sve je dosad bilo teoretski, ali stvari su počele nestajati.
Koje stvari?
Sada?
Jastozi.
I hrpa krava.
I mislim da je ovo tek početak.
Misliš? Nisi li u mirovini?
To najviše želim.
Ne povlači nas u pakao
jer tvoj svrbež može riješiti samo apokalipsa.
A mi moramo trpjeti posljedice.
Nisi ti glavni.
Dobro, ja sam glasnik
i kažem vam da dolazi nešto grozno.
Onda napadnimo Vrapce, uzmimo torbu i idemo kući.
Ovo je naš dom, Allison. Prihvati to.
Dosta! Reći ću tvojoj mami.
-Gdje je Lila? -Tuš. Rekao sam da može ostati.
Čekaj. Kad se Lila vratila?
Peti, kamo?
Razgovarati s nekim tko ima bar pola mozga.
Ne odlazi, Peti. Nemoj otići.
Ne, Klause. Odlazim.
Ima dobre rezultate s tim. Trebali bismo ga poslušati.
Naravno. Hej, kratko pitanje.
Cobra Kai! Da!
Zar nijednom od vas bezdušnih gadova nije stalo do naših ubijenih mama?
-Znamo samo onu koja ima utikač. -Je li?
Ovo je moja prava majka.
Zove se Rachel i imam njezine oči.
Vidite?
Dajte!
Moramo saznati tko je ovo učinio! O tome je riječ! Ovo je najvažnije!
-Samo to želiš? -Da.
Očito ih je tata. Znao je gdje smo rođeni.
Mrzio nas je 1963. Bum! Ubojstva.
Misliš da je tata sposoban ubiti nedužne ljude?
-Apsolutno. -Ubojstva na kile.
Da, valjda.
Kasniš na sastanak.
Zatočili su me Vrapci.
Što?
Nitko nije primijetio?
-Jesmo! Bože! -Sretni smo što si kod kuće.
-Ne laži. -Umrli od brige!
Dobro. Krasno.
-Jesu li te ozlijedili? -Tko? Vrapci?
Zaboga, ne. Uopće. Izvrsni su domaćini.
Čak su i šarmantni.
A da vidite njihovu teretanu! Fantastična je.
Mislim da smo ih pogrešno shvatili.
AKADEMIJA VRABACA
Kaže tip kojeg su oteli.
Što su htjeli?
Marcusa. Nestao je.
-Žele ga natrag. Neozlijeđenog. -Nije kod nas.
Pa, kvragu.
Nadao sam se da ćemo to brzo riješiti i prijeći na drugi problem.
Ljude koji nestaju.
-Bio je to vjetar. -Tko je taj mali?
Što radiš tu?
Brijem žbun, perverznjače.
Ne laskaj si, Lila.
Volim žene koje me vjerojatno neće ubiti u snu.
Mnogo učimo jedno o drugome.
No dobro, dosta.
Zaboravila sam koliko te mrzim, govnaru mali.
Osjećaj je obostran.
Iako bih volio da se bodemo,
imam većih problema.
Da? Kakvih?
Što znaš o paradoksu djeda?
Pročitala sam iste priručnike kao ti.
-Zašto? -Jer se događa.
-Sereš? -Daj torbu.
Moram otići Herbu i saznati kako je dopustio takav zajeb.
Kod mojih je gaćica. Dobaciš mi ih?
Lila,
zašto imaš dvije torbe?
Jedna je tvoja. Ukradena od Vrabaca.
Hajde. Probaj.
Prvo ćemo probati s tvojom.
A onda ćemo isprobati moju.
Da.
Ovo nije moguće.
Milijunski izgledi da jedna ne radi, a dvije…
Astronomski, da.
Što to točno znači?
Smak svijeta?
Mnogo gore od toga.
To znači da ćemo ti i ja morati surađivati.
Sranje.
Disciplina. To moraš naučiti.
U tvojim sam godinama ustajao u zoru.
Trenirao sam, usavršavao vještine.
A najvažnije od svega: postajao sam pravi muškarac.
Da. Zato nosiš uske hlače?
Lila, moraš povesti ovog klinca.
-Kog ste vraga radili ondje? -Kupanje.
-Zajedno? -Dobro.
Diego, nemamo vremena za ovo. Lila i ja imamo važna posla.
-Čekaj. Što je važnije od obitelji? -Dušo.
Smak svijeta, genijalče.
Lila.
Što je važnije od nas?
Nema nas, Diego.
Dođi.
-Kako to misliš? -Tebi je prošlo par dana.
Meni je prošlo više od deset godina. Krenula sam dalje.
Spavala sam s mnogo ljudi.
Baš mnogo.
Ostao nam je samo naš odnos s djetetom.
Bolje da ga ne zasereš.
Čekaj! Što da radim s njim?!
I ja imam važna sranja!
Sumnjam.
Snađi se, Diego.
Budi tata.
Koliko je to „mnogo”?
Mnogo više od tebe, papi.
Znači, svi su ljudi s ulice nestali?
Ne baš svi, samo pola.
Peti kaže da životinje nestaju.
Dobro, sad nestaju ljudi.
Marcus se trebao naći s nama, ali nije se pojavio.
Misliš da je to s djedom pojelo Marcusa?
To ne može biti samo slučajnost.
Sjajno. Ti vrapčasti psihopati misle da smo im oteli Prvoga.
Nikad nećemo dobiti torbu.
Što ako…
ako im kažemo istinu?
Marcusa nema i možda smo djelomično odgovorni.
Organizirat će nam zabavu.
Sigurno su fantastične.
Slušajte. Marcus nam je bio spreman vratiti torbu.
Ako je ostatak njegove obitelji upola otvorena uma,
možda se možemo dogovoriti i vratiti je.
Da. Dobro.
Ako idete onamo, trebao bih poći s vama
zbog, znate već, zaštite.
Da.
Dobar pokušaj.
Ostaješ tu.
Što…
-Ima pravo. -Što?
Otkad ste vas dvije glavne?
Allison…
treba zanimaciju da ne misli na Claire.
Prepusti to nama.
Dobro. Razumijem.
Hej,
hvala što paziš na nju.
Hrpa prijava nestalih osoba u krugu od tri bloka.
-Valjda nekakva histerija. -Što smjeraju?
Tko?
Umbrella Academy.
Mućni glavom, Broj Dva.
Prvo Marcus, sad otimaju civile s ulice.
Broj Dva? To znači da si sad ti Broj Jedan?
Marcus je nestao.
Ja preuzimam kormilo.
Što? Misliš da bi ti trebala?
Već si imao priliku.
Nije dobro završilo, ne?
Ponovi to.
Oprostite. Djeco, smeta li vam da počistim?
Samo brzo!
-Znaš da poštujem Marcusa. -Naravno.
-Zaštitio bih ga. -Aha.
Ali predugo smo Broj Dva i Tri, Fei.
Sad kad nema Marcusa, kreće pretumbavanje.
-Promjena može biti dobra. -Razmisli.
Ti i ja u središtu.
Podizanje svega na višu razinu.
Kako bismo riješili situaciju s Umbrellom?
Ako vrate Marcusa, neka tako i bude.
Ako ne,
moramo donijeti određene odluke.
Marcus se ne vraća. Bog ga je uzeo.
Bog?
Da. Bog je u podrumu i pozvao je Marcusa kući.
-Treba na pregled? -Koncentriraj se, Fei.
Ako odigramo kako treba,
Akademija Vrabaca je naša.
Nikog mi ne spajaj.
-Briga me! -Dobar si.
Može soba?
Da, gospodine. Odmah.
Prekidamo današnji program
zbog najnovije priče.
Vlasti su zbunjene
jer stotine ljudi diljem grada nestaju,
naizgled bez traga…
Još jedna glupa teorija zavjere.
…proteklih je dana porastao za nevjerojatnih 500 %.
Međutim, bez trupala, osumnjičenika i objašnjenja,
policija ne uspijeva…
LESTER POCKET
Jedno nedostaje.
-Gdje je ostatak jadne obitelji? -Ne znaš bolje?
Zadnje upozorenje.
Ti me nemaš što upozoravati, ptičurino.
Kako god.
Gdje je Marcus, jebo vas?
Marcus je…
Marcus…
-Marcus je… -Na sigurnom.
Zasad. Ali to će se ubrzo promijeniti ako ne učinite što vam kažemo.
Rekla sam ti da je kod njih.
Upozorio sam Marcusa, ali ne.
Rekao je da moramo čuti što želite reći.
Nije pogriješio. Želimo se pomiriti s vama.
Otmicom našeg brata?
-Da. -Ne, to je…
Štošta se događa.
Svijet je u nevolji i moramo surađivati.
Moj bi brat sve to objasnio bolje od mene,
ali problem je povezan s putovanjem kroz vrijeme.
Izazvali smo paradoks, a taj paradoks sve guta.
Mnogo krava, psa,
nekoliko jastoga, ali i ljudi.
Znam da zvuči…
Dajte nam torbu, a mi ćemo vama dati Marcusa.
Kakvu torbu?
Koju smo ostavili u kući.
Dogovoreno.
Torba za našeg brata.
Sjajno.
Hotel Obsidian, točno u četiri sata.
Ili ćemo ga vratiti u komadima.
To me vraća u prošlost.
Dobro.
Što je to bilo?
Gubila si ih. Glumica. Improvizirala sam.
Sjajna izvedba, Helen Mirren, no nemamo Marcusa.
Oni to ne znaju.
Što ćemo kada dođu i saznaju?
Ne znam. Onda ćemo to riješiti. Opusti se.
Ponašajmo se kao superjunaci.
Kao kad si razgovor s Benom umalo pretvorila u uličnu tučnjavu?
Nisi takva.
Što to znači?
Otkad reagiraš tako burno? Obično si smirena i hladna.
Da, i vidi kako sam nagrađena.
Viktore, već večeras možemo otići kući.
Nakon više dana osjećam nadu, nemoj mi je zgaziti.
Dobro, ali moramo biti pametniji.
Ne znamo dovoljno o Vrapcima.
Ma boli me briga za njih! Imam tebe. Nitko ne može pobijediti mene i buraza.
Dobro. I meni treba torba.
To mi je jedini put do Sissy.
I bez daljnje improvizacije. Dobro?
Odsad radimo zajedno, razumiješ?
Razumijem.
-Što radiš? -Što ti radiš?
Procjena sigurnosti. Neprijatelji mogu napasti odasvud.
Fora.
Ne, nije fora.
Srećom za sve, budan sam.
Treba biti spreman.
Kloni se hotela nekoliko sati.
Nije sigurno. Kupi si krafne.
Alergičan sam.
Kako to misliš da si alergičan na krafne? Mrziš i zabavu?
-Zbog glutena, sroljo. -Jezičina!
Prestani bježati od mene. Svi to pokušavaju.
Budi manje naporan.
O, Bože. Ne ide tebi ovo.
Otiđi nekamo na nekoliko sati. Grad je velik. Zabavi se.
Mama ne bi dopustila da sam hodam nepoznatim gradom.
Ne vjeruje mi.
Zato što je užasna osoba. A ja sam fantastičan.
Upamti to.
Osam dolara.
To je mjesečna plaća za dijete. Gubi se odavde.
Super mi ovo ide.
Hvala Bogu.
Gotov si!
-Jesi li? -Kako si ušao?
Jesi li ubio naše mame?!
Mame? Što to baljezgaš?
Molim te,
reci mi jesi li ih ubio ili nisi, a onda odlazim.
Obećavam.
Ne marim dovoljno da ti lažem.
Izgledam li sposoban ubiti nekoga?
Možda ne sad, ali…
Ustaj, dečko.
-Ti si pijanac, zar ne? -Ne. Ja sam Klaus.
Ja sam produhovljen.
Reg, znaš proceduru.
Tablete, lova i klopa.
Nisam gladan.
Daj. Danas nisam raspoložena za tvoja sranja.
Brže malo.
Sjedni.
A sad…
-Što je ovo? -Ne tiče te se, starče.
Potpiši kad ti kažemo.
Nemoj da zovem Christophera.
Divan si, Reg.
Isuse, Reggie! Smrdiš.
Požuri se, kretenu. Umirem od gladi.
Reći ću robotu da te okupa.
Bože moj, tata.
Što ti se dogodilo?
Ako su ostavili torbu, Grace će znati gdje je.
Ne misliš da je čudno što su nešto zaboravili ovdje?
Što ako je klopka? Što ako je otvorimo i eksplodira?
Molim te. Nisu toliko pametni.
Grace! Koji se vrag ovdje zbiva?
Dragi Isuse!
Isus je moguće tumačenje ovoga božanstva.
Ili je to reinkarnacija Bude ili Brahme Stvoritelja.
Aha, svejedno.
Oprezno, Broj Dva.
Ne želiš mu ometati san.
Tko zna koga će budni bog izabrati.
Grace, to je odnijelo Marcusa?
Prišao mu je i dodirnuo ga.
Drznik.
Gospodinova je svjetlost prejaka za smrtnike.
Grace, kad je Bog stigao?
Prije dva dana, s novim posjetiteljima.
Lijepo odijelo!
Hvala. Krojač u predvorju vrhunski je majstor.
Falit će mi bljedunjava koljena.
Pa, svi bismo trebali pokazivati malo manje kože.
Za tebe.
Da.
Spreman da upališ torbu?
Idemo.
Sranje!
Lila!
Sranje!
Bila sam 99 % sigurna da to neće upaliti.
Super što uživaš u boli.
Nemaš pojma. Meni je to lijek.
Sad imamo jednu polukrepanu torbu,
a skokovi su precizni samo nekoliko minuta.
Ukratko, najebali smo.
Možda.
Možda nismo.
Mrzim taj osmijeh.
Čuj, sami po sebi tvoji su skokovi prilično jadni.
Ali ako se upalimo zajedno,
ti trepćeš, a ja oponašam to treptanje,
mogli bismo stvoriti povratnu petlju
i skupiti dovoljno energije.
-Zajedno. -Moramo si vjerovati.
Zadnjih deset dana pokušavaš mi okončati život.
-Ubio si moje biološke roditelje. -Pošteno.
Cijela obitelj gledala je
kako masni Šveđanin ispaljuje metak u moju skrbnicu.
Upraviteljica te htjela ubiti, Lila.
Zapravo, i jest te ubila.
Onda sam vratio vrijeme i pustio blijedoga da odradi svoj posao.
Usput,
ako sereš Diegu iz osvete zbog onog u Teksasu,
pucaš u prazno jer te taj idiot možda iskreno voli.
Upraviteljica nikad nije.
Što ti znaš? Desetljećima ševiš lutku.
Ne govori tako o Delores!
Ovo je ludost!
Nema šanse da dođemo do Komisije.
Možda si ne možemo vjerovati,
no postoji određena iskrenost u posvemašnjoj mržnji.
Onda dođi ovamo, govanjce odvratno.
Primi me za ruku.
-Boce? -Molotovljevi kokteli. A glazba?
Ne tiče te se.
Phil Collins. Neil Diamond.
Praviš miksanu kasetu?
-Ne bi li trebao čuvati dijete? -Usavršio sam roditeljstvo.
Trik je da im daš malo povjerenja i sve sjedne na mjesto.
Ja, pak, radim na našoj obrani.
Razgovarajmo o napadu. Kakav je plan napada na Vrapce?
-Imam ostatak popodneva. -Vanya i Allison to su riješile.
Viktor.
-Što? -Vanya je sad Viktor.
Što sam još propustio?
Isuse, Luthere. Nisi centar svijeta, pa…
Vrapci dolaze ovamo, dobro?
Zašto? Na čaj?
Ne.
Ne!
Vrijeme je da im ti i ja pokažemo tko je šef.
Kao u stara vremena.
Znaš, razbijanjem glava.
Isuse, Luthere. Lionel Richie, ozbiljno?
Što je?
Lionel je još kul.
Nije.
Čuj, upoznao sam nekoga.
Pomislio sam da želi čuti probrane pjesme
koje izražavaju ono što mi je u srcu.
Kad si imao vremena upoznati nekoga?
Ovdje smo dva dana, a jedini put…
Kaseta za neprijatelja?
Sloane nije neprijatelj.
Oni nisu neprijatelji. Sve je ovo jedan veliki nesporazum.
Ako se naša obitelj uspije pristojno ponašati,
svi bismo mogli surađivati.
Onda se Sloane i ja možemo zaljubiti,
vjenčati se,
kupiti psa,
ostarjeti na trijemu.
Isuse, Luthere.
Jadan si.
Je li Sloane ona s gravitacijom?
Jebote! Obavili ste seks bez gravitacije.
-Daj, znaš da ne mogu o tome. -Braća smo.
Nemamo tajni.
Dobro,
moglo bi se reći da smo
plesali na stropu.
Ta pjesma ide na kasetu!
Bože, genijalno.
Kog vraga radiš? Rekao sam ti da odeš.
Što je Molotovljev koktel? Je li to piće?
-Nije. -Smijem ga kušati?
Ne smiješ.
Već sam pio pivo.
To je bomba kućne izrade.
Super! Mogu ti pomoći.
Pravio si bombu od cijevi? Ja jesam.
Raznio sam hrpu poštanskih sandučića. Postoje tajni sastojci.
Koji je moj posao i koliko plaćaš?
Tvoj je posao da proučiš dizalo.
-Super! -Dok se ne vratim.
Čekaj. Hej, vrati se!
Sve je više nestalih osoba i nema naznaka da će to prestati.
Još nijedno truplo nije pronađeno te i dalje nema osumnjičenih.
Kao što smo već rekli, policija pokušava dokučiti…
Obožavam ovaj film.
Nikad ne okreći leđa, dječače.
Pogotovo ne svojoj djeci.
Trudiš se, daješ sve od sebe, ali to je previše.
Onda slijede tablete u kaši i nekakav dodatak čaju.
I iznenada im prepišeš cijeli život.
Svi ti snovi iščeznu.
Svi ti planovi propadnu, a najgore od svega…
nitko ti više ne dolazi u posjet.
Ali ti to ne bi razumio.
O, Reggie.
Nemaš pojma.
Bio si u Baskin-Robbinsu?
Nisam.
To ti je, znaš već,
napola Dunkin' Donuts, rade cijelu noć, tri su sata
i nitko ne mijenja goleme posude sladoša od karamele.
To sam ja.
Kao da su iz mene vadili kuglicu po kuglicu.
Brat…
ljubavnik,
cijeli svijet.
Sad…
moja mama.
Nemam pojma o čemu govoriš.
Da bar mogu naći osobu koja je to učinila.
Želiš li sladoled? Bi li te to ušutkalo?
Da. Želim.
-Proklete tablete. -Mogu ti pomoći.
-Sa sladoledom? -Ne!
S tabletama. Ako ih ne želiš…
Ne. To se protivi pravilima. Moram ih uzimati svaki dan.
Samo je gurneš u stranu, ovako.
Stari trik s odvikavanja.
Prošli mi se put nisi svidio.
Ali moram priznati da si mi sve draži.
Hej.
Da?
Sve to s Viktorom…
-Da? -Važno je to, zar ne?
Da, njemu. Svejedno.
Trebamo li nešto reći?
Napraviti službenu gestu. Primiti ga među braću.
Zaboga, ne. Samo to prihvati. Ne govori ništa i ne budi čudan.
Dobro. Ali čudno je ako ništa ne kažemo, zar ne?
Ne bismo li trebali nekako obilježiti tu prigodu?
Želiš prirediti zabavu!
Zašto mrziš male sendviče?
Hej, što ima?
Želi glupu zabavu da se osjećaš voljeno.
Aha.
Osjećaš se voljeno?
Da, osjećam.
Dobro. I jesi.
Možemo sad spasiti svijet?
Ja…
sviđa mi se frizura.
To je broj deset?
Da, to je dobar izbor.
Lijepo uokviruje tvoje lice.
Hvala.
Vidimo se.
Pratit ću te u stopu. Kihneš li, dodat ću ti rupčić.
Ako ti nos nije čist, očistit ću ga zemljom.
Ili ćeš se brinuti o Pacu ili ga se kloni.
Razumiješ?
William Shatner. Fantastično.
Zaborav.
Zaborav?
Vidiš? Nisi tako užasan dok spavaš.
Opa!
Gospodin.
Gospodin je preda mnom.
Dobro, opusti se.
Ne mogu. Zadah ti je fuj.
Češnjak je za pobjednike. Dosta predigre!
Ovo je tako glupo.
Upregni moć, seronjo.
To je to.
Pusti me unutra!
Ne mogu! Previše je.
Ne budi sad pičkica.
Tako te mrzim!
Onda ovo odradi kako treba ili ćemo ostati u kamenom dobu!
Sad! Učini to sad!
Sjajna ideja, Lila.
Dobro došla u ledeno doba.
Šuti i pogledaj.
Komisija.
Sranje.
DOBRO DOŠLI IGRAČI MAHJONGA
Ne razumijem. Promaklo mi je? Kako si opet pobijedio?
Vidi kako se ono dvoje blesavaca slažu,
tako su bliski.
Pa?
To nikad dobro ne završi.
Hej.
Kakav je plan?
-Što ćemo kad Vrapci dođu? -Slijedite nas.
Dobar pokušaj. Vi nam ne naređujete.
Sranje. Uranili su.
Hvala što ste došli.
Da, jako nam je drago što smo ovdje.
-Gdje su ostali? -Pratiš izostanke?
Doći će.
Gdje je torba?
Gdje je naš brat?
Možda da pokušamo opet prije nego što poludim.
-Allison… -Mogu.
-Bježi. -Sniježi?
Predajte torbu ili ništa.
Pa, imamo mali problem.
-Dogovor otpada. -Bježi.
Aha! Da bježim!
Nagutajte se Molotovljevih, kuje!
Stanley! Ne sad.
Sranje.
Upregnite moći.
Požar!
Dođi!
Sad, Chrise.
Koji vrag?
Čula sam… čula sam glasinu…
Da ćeš umrijeti?
Ubijte ih.
Jayme!
Alphonso!
Povlačenje!
Sloane, jesi li dobro?
Opa!
O, Bože.
Harlane?
Jesi li to ti?
Prijevod titlova: Željko Radić